- Är du på dejt med min lärare? - Jag visste inte.
Vi önskar dig och James allt gott, och förhoppningsvis
så är allt frid och fröjd nu.
Jag ville presentera Connor för mina vänner före bröllopet.
SUBBA
- Jag ska till pappa. - Och bo där?
Han får inte åka!
Tom!
- Varför flyttade han? - Han säger att han inte älskar dig.
Hur blir det med Gemma?
Hon förstår inte varför Tom har flyttat till dig.
Det hon gjorde var inte rättvisa, det var bara hämnd.
Så skulle du klandra mig om jag tar chansen
att få min son och bli kvitt henne?
Tom!
Tom har varit i slagsmål, men enligt vittnen var det ett överfall.
- Vem gav sig på honom? - Det var han som gav sig på Max Gosford.
- Är allt som det ska? - Förlåt?
- Med maten? - Kan vi få notan?
Visst.
Varför?
Det här är inte likt dig.
Han bad om det.
Menar du att han provocerade dig? Slog han dig först?
Sa han nånting?
Isobel.
Vad är det med Isobel?
- Hon hatar dig. - Va?
För det du gjorde mot hennes mamma.
- Vad har det med... - Du mobbade henne när hon jobbade för dig.
- Vi var pressade. - Tro fan...
- Svär inte, kompis. - Du knuffade mamma genom ett fönster.
- Jag knuffade henne inte genom fönstret. - Förlåt, du dunkade bara huvudet mot det.
Oavsett vad som hände
har du ingen rätt att säga vad vi ska göra...
Får jag gå till bilen? Det räcker nu.
- Vems bil? - Pappas.
Inte för att jag gillar honom mer. Jag har bara mina prylar där.
Ge mig nycklarna, annars går jag iväg.
Det är nåt mer bakom. Annars skulle han inte slå sin bästa vän.
Han sa ju Isobel. Jag skulle tro att de bråkar om henne.
- Är du inte förvånad? - Jo, han borde vara mer behärskad.
Men han håller på att växa upp, och det är frustrerande tider.
- Det är sant. - Ja.
Och det är inte rätt.
Du har sagt nåt till honom. Han vill inte ens se på mig.
Vad?
Förresten, det spelar ingen roll. Jag struntar i om du vill såra mig.
Nu stöttar vi honom tillsammans.
Han behöver stabilitet, vägledning.
Så antingen kliver du åt sidan och låter mig sköta det, eller...
...så samarbetar vi.
Så klart. Vi är hans föräldrar.
Tillsammans.
Absolut.
- Jag tar det. - Nej.
- Snälla. - Nej.
Ska jag dela den?
Gemma?
Hej.
En nystart?
Jag har hittat en lägenhet. Singel igen. Jag får göra det bästa av det.
Det låter bra.
- Hur är det? - Ska vi ta lite vin?
Jag vet att klockan bara är fem men jag kan öppna en flaska.
Tom har ställt till det, så jag måste ta tag i det.
- Ställt till det? - Han gav sig på Max.
- Han slog ner honom. - Varför?
- Jag vet inte. - Har du frågat honom?
- Han ville inte berätta. - Fråga igen.
Säg till om jag kan göra nåt.
- Detsamma gäller dig. - Vi tar lite vin senare.
- Du kan behöva det. - Ja. Tack.
Du har ett nytt meddelande. Nytt meddelande:
Hej, det är jag. Jag ser verkligen fram emot imorgon!
Avslöja inget. Jag älskar överraskningar.
Men jag undrar om jag behöver ta med mig nåt särskilt.
I klädväg eller så. Hör av dig. Och så ville jag säga
att vi får ha konfetti utomhus, bara den är biologiskt nedbrytbar.
Du har säkert koll, men kan du informera de andra?
Ring om imorgon och säg var jag ska vara. Så spännande! Hej då.
Inga finkläder. Vi möts vid kliniken och utgår därifrån.
Hej! Jag trodde att du åkte till pappa?
Tom? Hur mår du?
- Är du hungrig? - Ja.
Då lagar jag nåt.
Det går fort.
Vad har hänt?
Tom?
Jag bråkade med pappa i bilen. Efteråt tog jag cykeln och stack.
Bråkade ni? Om vad?
- Han tycker att jag ska byta skola. - Byta skola? Varför det?
Jag vet inte, men han gav sig inte.
Tom, du kan berätta allt för mig.
Vet han var du är?
Jag öppnar inte.
- Varför ringer du på? - Va?
- Du har ju nyckel. - Just det.
Här. Ta den.
- Får jag komma in? - Byta skola?
Ja, det... Till en skola i närheten. Det är ett alternativ.
Men hans kompisar går kvar.
Jag bad honom fundera, men vill han inte...
Han behöver vårt stöd, inte hamna i bråk med oss.
Jag vet, och jag vill be om ursäkt. Jag gjorde fel.
Jag älskar Tom. Jag vill inte såra honom.
- Bara dig. - Han vill inte träffa dig.
Jag vill be om ursäkt. Öga mot öga.
Skulle vi inte prioritera honom?
- Släppte du in honom? - Han vill prata med dig.
Förlåt. Jag vet inte varför vi blev osams.
- Det vet du. - Okej.
- Du sa att jag ska byta skola. - Jag bad dig fundera på det.
- Mamma säger att jag inte måste. - Nej, men folk snackar...
- Det var bara ett bråk. Folk glömmer. - Inte Max, kompis.
Kalla mig inte kompis. Jag är din son!
- Jag kallar dig alltid kompis. - Jag vet.
Okej.
- Vad hände med Isobel? - Lägg av. Det kvittar. Ingenting.
Du sa... På bröllopsfesten verkade ni ju vara tajta.
- Vad gör du? - Försöker förstå...
Du tror att vi är tajta, men det är vi inte.
- Det är inte som när du var ung. - Du såg dem väl?
- Mamma ser mig jämt med kompisar. - Säger han att det är så, tror jag honom.
- Som vanligt. - Va?
Du tror honom alltid. Ända sen han var liten har han kommit undan med allt.
- Så här är det, kompis... - Okej, vad då, kompis?
- Förlåt. Kan vi lägga det bakom oss? - Javisst. Nu kan du åka.
- Sover du här inatt? - Ja.
Tom!
Okej. Ja, jag åker väl, då.
Eller borde jag gå upp till honom?
Okej.
Tack.
Du såg honom hålla om Isobel på festen.
- Simon, han säger att de inte är ihop. - Men det är väl tänkbart, eller hur?
Om det nu hände nåt så tror han att han tjänar på att ljuga.
Och ja, jag talar av egen erfarenhet.
Vill du stanna på middag?
- Va? - Kyckling, pasta, broccoli. Enkelt.
- Är det här en fälla? - Va?
Du häller nåt i maten, drogar mig och gräver ner min kropp i trädgården.
- Vad får dig att tro det? - Du blev plötsligt trevlig.
Nej, det är ingen fälla. Det är en chans att reda ut saker.
Tom måste få känna att vi är enade.
Var så säker, ölen och maten... Det bär mig emot.
Middag vore fint.
Fan. Förlåt.
Hej. Ja.
Nej. Jag jobbar över, på kontoret.
Ja, jag blir nog ett tag.
Fan!
- Allt som det ska? - Ja, bara bra.
- Du ljög för henne. - Jag skyddar henne.
Och så börjar det.
Hur har hon det? Lycklig?
Ja. Men ett litet barn, du vet.
Vad då? Hon är väl ändå 23, 24?
- Vi har ett litet barn. - Just det.
Jag drömmer om det här huset.
Ibland är Kate här. Ibland du.
Allt bär på en historia.
Vi valde mattan, vi köpte den där tavlan i Frankrike, minns du?
- Så klart. - Vi lackade om trappräcket.
Du gjorde det. Jag tittade på.
- Jag knullade dig på bänken här. - Va?
Jag såg att du minns. Jag såg det på dig.
- Du kommer ihåg det, eller hur? - Nej. Du knullade mig inte.
- Det gjorde jag visst. - Det var med samtycke. Jag var aktiv.
Oftast var du aktiv, men ibland föredrog du att bli tagen.
- Som den här gången. - Varför tar du upp det?
Varför tänker du på det?
Vi borde kolla hans bilder, jag kan logga in här.
- Det kan ge oss en vink. - Inte utan lösenordet.
- Jag kan det. Kan inte du det? - Hur ska han kunna lita på oss?
Han är ett barn. Vårt barn.
Han har slagit sin bästa vän och säger inte varför, så vi måste ta reda på det.
Nej, jag vill inte göra så. Han kan prata med oss.
Hans uppgifter. Om du ändrar dig.
- Tom! Middag! - Ska jag duka?
Tack.
Vem är din nya kille? Det är visst en av Toms lärare.
- Jag visste inte det i början. - Är det seriöst?
- Pappa stannar och äter. - Varför?
För att det är onödigt att ni bråkar,
och efter idag har du ingen röst, så sitt ner och ät, så löser vi det.
- Det kan ju inte gå fel. - Du var hungrig. Här är maten.
- Ska du inte ha ett glas vin? - Va? Nej.
- Vill du ha? - Nej, det är bra.
Vad då?
- Du tar alltid ett glas vin. - Nästan.
- Pratar ni om mig? - Väldigt sällan.
- Att jag är alkoholist? - Nej, bara om hur du brukar vara.
Och hur är jag?
Ja, om du vill ha nånting och nån hindrar dig
då blir du som Terminator.
Just nu vill jag ha sanningen.
- Va? Jag sa ju att det inte är nåt. - Varför slog du Max?
Vad hade det med Isobel att göra? Ärlighet nu, så vi kan hjälpa dig.
Pappa har rätt. Du och Isobel var tajta på festen.
- Eftersom vi är kompisar. - Sluta nu.
Det är inget sånt med Isobel. Vi har inte kyssts eller så.
Vi är gamla kompisar. Det vore knäppt.
Berätta, då.
Det är... Max gillar henne.
Han gillar inte att vi umgås. Han blev tokig och skrek åt mig.
Jag sa till honom att hålla käften. Ja, sen blev det slagsmål.
Okej, då säger vi till skolledningen att Max skrek åt dig.
- Av svartsjuka. Har du nåt emot det? - Nej.
Han har ringt. Karen kan ta emot oss klockan halv elva och prata.
- Vill du vara med? - Javisst.
- Tom? - Måste jag?
- Nej. - Då är jag inte det.
Då säger vi till dem att du ska be Max om ursäkt,
och att mer bestraffning inte behövs.
Du har prov som väntar så du måste tillbaka till skolan.
Det måste vi understryka.
Absolut.
Det här minns jag.
Det är ditt. Du hade alltid det till middagen.
Jaså?
Ja.
Det är bara en slump.
- God natt. - God natt, kompis.
- Förlåt. - Det är lugnt.
Tack.
Ingen orsak.
Vad är det?
Gemma.
Kom igen, då.
Nej.
Sluta.
Synd.
Desperat.
Skulle du visa Kate?
Ynkligt.
- Tänkte du verkligen gå så långt? - Jag hade stoppat dig till sist.
När jag väl blev nöjd.
Men när vi ändå är här...
...kan vi fortsätta.
Var det här själva poängen?
Vi har börjat nu.
Gemma, jag hatar dig.
Jag vet.
Jag avskyr dig som fan också.
Vi ses imorgon.
På skolan? Halv elva?
Just det.
Toms problem. Vi var tvungna att prata.
Du måste inte förklara nåt.
Har Neil flyttat ut?
- I stort sett. - Hur känner du dig?
Yngre.
Vad kom ni fram till? Om Tom?
Vi ska till skolan imorgon och prata om det.
Det ordnar sig nog.
Jag gick faktiskt hit tidigare, men kom bara till dörren. Jag hörde er.
Ni fick vara ifred.
- Anna, jag vet att det verkar konstigt. - I en normal separation...
...kastar man bort alla hans saker. Tar bort tumören.
- Inget spår av honom ska vara kvar. - Det är inte så lätt när man har barn.
- Du verkar ha väntat på honom. - Nej, jag...
Ibland hatar jag kvinnor.
Du kan undvika honom trots att ni bor i samma stad.
Du har vänner, ett liv, en ny man, men du...
Först vill du förgöra honom, men sen knullar ni.
Du kanske vill göra både och samtidigt.
Mörkt.
Hatsex... Det ska visst vara skönt.
Jag kanske ska ringa Neil.
- Du hatar inte Neil. - Jo.
Vi ska hyra ut huset. Jag ska bo hos min syster, och Neil...
- Jag bryr mig inte. - Din syster?
I Edinburgh. Ett bra ställe att börja om på, om några dagar.
- Kommer du inte tillbaka? - Helst inte.
Det har gått flera år. Är du säker?
Det är väl därför jag är så ärlig mot dig ikväll.
Vi kommer nog aldrig att ses igen.
Det är Simons fel. Han förstörde ert äktenskap för att isolera mig.
Hela din värld kretsar visst kring Simon, eller hur?
- Hej, Tom. Allt bra? - Ja.
Jag berättade precis att jag ska flytta.
Ska du... Varför?
- Jag har lämnat Neil. - Har ni också gjort slut?
Ja. Vi...
Vi kan hålla kontakten.
Vad hände med Max?
Jag vill inte prata om det.
- Behöver du nåt? - Nej.
Jag har alltid anat att du och Simon hade ett fantastiskt sexliv.
- Ja. - Ja, och jag antar att du saknar det.
Men om ni fortsätter så här - sårar varandra, knullar varandra...
För varje gång krossar ni er son lite till.
Du inser väl det?
Ni förstör honom.
- Det var ett misstag. - Ja.
Och när allt går åt skogen den här gången finns jag inte kvar mittemot.
Jag måste packa.
Vi ses senare.
Jag ska prata med Karen.
Jag ringde igår.
- Trött. Pappersjobb. Förlåt. - Jag kunde ha kommit förbi.
- Är allt bra? - Ja, bara fint.
- Du ser lite... - Vad då?
Inget.
- Jag går väl in då. - Okej.
- Ska vi ses ikväll? - Jag ringer.
Okej, vi hörs.
- Hej. - Hej.
- Det var ett överfall. - Tom säger att det var Max som började.
Det är inte vår bild.
- Det här får konsekvenser. - Vad menar du?
- Permanent relegering? - Det är möjligt.
- Hur är hans betyg? - Spelar det nån roll?
Han bidrar till skolmiljön precis som du vill.
- Ja. - Varför diskriminera honom?
- Jag diskriminerar honom inte. - Du har aldrig gillat mig.
Gemma, du är förälder till ett barn som har gjort fel,
och du får gärna visa mig lite respekt.
- Karen, du gör dig till. - Jag gör mitt jobb.
Jag försöker hitta en lämplig och konstruktiv lösning för alla.
Vi förstår.
- Är allt som det ska hemma? - Ursäkta?
- Jag måste fråga. - Nej.
- Hur menar du? - Hur är det relevant?
Jag försöker få en helhetsbild. Max sa att du hade frågat honom om Tom.
Ja, jag var orolig.
Varför pratade du inte med Tom?
Tom bodde hos mig då.
Om ni, som du föreslog,
låter Tom byta skola, kan det innebära...
- Det har vi inte föreslagit. - I mejlet...
- Vilket mejl? - Jag föreslog ett byte till St. Austin's.
Har ni inte diskuterat det?
Vad som än står i mejlet från igår har vi pratat efter det.
Vi är överens - hans kompisar går här och han vill gå här.
- Simon mejlade i morse. - Va?
Det var ett brutalt och våldsamt överfall.
Vår policy är att skydda offren och se till att de är trygga.
Och ni vill inte att Tom får ett rykte.
Särskilt inte med tanke på din ställning och ditt anseende i samhället.
Det ligger i allas intresse att snabbt dra ett streck under det här.
- Vi förstår. Tack. - Tack.
St. Austin's är flera kilometer bort.
På min sida av stan.
- Tror du att de tar emot honom? - Vi säger inget till dem.
- De skulle ta emot honom ändå. - Det här är inte bra.
Det är en privatskola.
- Betalar du? - Om jag måste.
Varför mejlade du i morse? Vi skulle ju samarbeta.
St. Austin's passar honom.
Han kan bo hos mig, gå där, alla blir nöjda. Ja, nästan alla.
- Så du tänker på dig själv? - Nej, på Tom.
Jag berättar för Kate om igår.
Hon tror dig aldrig. Du skulle ha filmat.
Jag trodde att vi var överens. Jag trodde att vi...
- Vad då? - Har du bättre saker för dig?
- Det finns ingen ursäkt för det! - Tyst!
- Simon, vad är det där? - En video. Kontoret skickade den.
Vad då för video? Var det Tom?
Simon!
Nej, vi tycker inte det.
- Nej. - Tom, skrik inte.
Du vill ju inte lyssna, Isobel.
Allt med mamma och pappa...
- Du skyller ifrån dig. - Håll käften!
RINGER TOM
Hej, det är Tom. Lämna ett meddelande.
Hej! Jag är redo, och inte finklädd. Vad är planen?
Kan vi ses på torget istället? Det är så rörigt idag, det blir enklare.
- Visst. Inga problem. - Vid The Crown.
- Samma tid? - Ja, vi ses snart.
- Var är han? - Du såg videon. Varför kom han hit?
- Vi måste hitta honom. - Av alla platser.
Folk snackar. De vet att han är min son. Tajmingen är usel.
- Var är han? - Ingen aning.
- Är han hos dig? - Kate säger...
Jag vet inte var han är. Men nu vet du att det hade med Isobel att göra.
- Hon var här när det hände. - Hon försökte kanske hjälpa.
- Har du sett hans foton? - Han förtjänar...
Han förtjänar ingenting. Han ljuger. Titta på fotona.
- Jag måste tillbaka. - Säg till om han hör av sig.
ANVÄNDARE: FosterT LÖSENORD: DiMatteo
ROS: På torget! Var är du?
Fan.
Hon är jourläkare. Hon kommer snart.
Jag sa precis att du är läkare i tjänst.
- Hej, Amber. - Gemma!
- Hur mår minstingen? Tre månader, va? - Fyra. Han är glad, ständigt leende.
- Jag ber om ursäkt. - Inga problem.
- Stå här så länge du behöver. - Vad snällt.
Nå? Vart ska vi, då?
Fantons.
Toppen!
Jag måste medge att jag är nervös!
Tänk att det är imorgon!
- Jag måste få hålla nån i handen. - Inga problem.
Att stå inför andra människor och visa känslor är inte min grej...
- Vad tittar du på? - Förlåt mig!
Gå till restaurangen. Jag kommer alldeles strax.
- Jag måste göra en sak. - Visst.
Isobel?
Isobel, stanna! Jag vet vad som hände. Vet du var Tom är?
- Nej. - Varför var han så arg?
- Kan du inte fråga honom? - Nu frågar jag dig.
Han sa att det inte var nåt mellan er, men jag har sett bilderna.
- Ja, vi strulade. - Okej, så...?
Tom har det jobbigt just nu.
Alla säger det.
Du måste vara mer specifik så jag kan hjälpa honom.
Vad har hänt?
Det var på festen. Vi var i Toms rum.
Jag kysste honom och han sa: "Vi går ut."
- För att få vara ifred. - Okej.
Det hände nåt. Sen stack han hem, tror jag.
Vad hände?
Vi kysstes... och det känns okej.
Det känns bra.
Men jag ville gå längre, och när vi var på väg...
...räckte det för mig. Jag ändrade mig och jag ville inte.
Men när jag försökte röra mig höll han fast mig.
Han... Han höll i...
Han höll fast mig jättehårt.
Han slutade inte. Jag slog honom och knuffade,
men han gav sig inte.
Då skrek jag åt honom...
...och han tog ett steg tillbaka och...
...började gråta.
Jag stack därifrån så fort jag kunde.
Jag sa inget till mamma. Inget hände ju.
Men Max fick veta det och frågade Tom, och Tom slog bara till honom.
Vi försökte reda ut det, men han blev som tokig.
- Har du inte berättat för nån? - Bara Max.
Jag gillar Tom, vi är kompisar. Han har varit med om mycket.
Det spelar ingen roll. Han borde ha slutat.
- Jag vet, men... - Han gjorde fel.
Han menade inget illa. Han var full.
Det spelar ingen roll.
Jag beklagar verkligen.
Isobel...
Berätta för din mamma. Hon vill nog veta.
Ja. Okej.
Hej, det är Tom. Lämna ett meddelande.
- Hur är det? - Det är Tom. Han...
Han är inte...
- Jag måste prata med honom. - Varför?
Du ska gifta dig. Du är lycklig.
- Du behöver inte det här. - Tänk inte på det här.
Gör det du måste göra.
Förlåt.
- Du kommer väl imorgon? - Jag lovar.
Hej! Anna? Var är han?
Den är min familjs. Den var min mammas.
- Ville du inte bli av med mina grejer? - Ja, men den är inte din.
- Gemma. Han är där inne. Kom in. - Anna, för Guds skull...
Han är där inne.
- Varför kom han till dig? - Han visste vad du skulle tycka.
Jag skulle... förstå.
Du skulle bli rasande.
Hur kunde han?
Vi har pratat om sex.
Han vet ju.
Prata med honom.
Han sa också att du inte vet hur tunna väggarna är i ditt hus.
Menar du att han... hörde...
Jag vet vad som hände med Isobel.
Har pappa berättat?
Vet pappa?
Ja.
Isobel...
Hur kunde du göra så?
Visst, du var upprörd och du var full, men...
...det är inte likt dig.
Förlåt...
...för att du hörde oss igår kväll.
Tom!
- Allt väl? - Tom?
- Din mamma visste inte var du var. - Kan du vänta lite?
- Är allt som det ska? - Ja, vänta lite bara. - Tom?
Lyssna på din mamma, är du snäll.
Du tror att du är populär på skolan, men det är bara hos 11-åringarna.
Ursäkta?
Alla andra inser att du är en pitt.
Jag tror att mamma har nåt att berätta. - Eller hur? Om pappa.
Tom.
De har haft sex igen. Lita inte på henne.
- Simon. Simon! - Kan du flytta på dig?
- Vänta på din pappa. - Släpp in mig.
- Kan du vänta här, tack. - Stopp, kompis. Backa.
- Kate vill inte ha dig nära Amelie. - Det vill inte du heller.
- Har du berättat om Isobel? - På grund av det du gjorde.
Mina kolleger och andra såg det. Titta på klippet. Se dig i spegeln!
- Du kan inte hålla på så. - Ja, han berättade. Det är vidrigt.
Vi är gifta, kompis, och vi döljer inte sånt för varandra.
- Va?! - Jag ska hjälpa dig komma tillbaka.
Men tills vidare tycker hon att du ska bo hos mamma.
- Det tycker vi båda. - Det här är ju mitt hem.
Du sa att det okej eftersom du är här.
Jag vet, men...
Kan vi prata här inne?
- Det vore lugnare. - Han kommer inte in.
- Det är Amelies hem också... - Så hon kommer först?
Du gjorde fel, kompis.
Tom!
- Gick det bra? - Han släpper inte in mig.
- Det kan han väl ändå inte mena! - Jo, det gör jag. Du...
Vad då?
Jag kommer med dina saker sen.
Tom, det är ingen fara. Vi...
Berättade han för dig vad han gjorde?
Ja, när vi åkte från fiket.
Jag lovade att inte säga nåt.
Han hörde oss igår kväll.
Hörde vad?
Han kommer aldrig att förlåta dig.
Håll käften!
Ska vi tända, båda två?
Eller vill du kasta bort den?
Varför tog du tillbaka pappa?
Du saknar honom som far.
Jag saknar honom som make.
Du känner honom men gav honom ändå en andra chans. Jag också, dumt nog.
Jag vill aldrig se honom igen.
- Jag är världens sämsta son. - Nej.
Efter det jag gjorde mot Isobel. Jag tyckte verkligen om henne.
Kommer hon att berätta för skolan?
Kanske.
I så fall förlorar jag alla kompisar. Skolan kastar ut mig.
Anna flyttar, och hon är den enda jag kan prata med på riktigt.
Och jag kan inte sova.
Varför gjorde du så?
Vad har pappa sagt om mig?
Tom, varför vill du inte se på mig?
Okej, men du ska veta att oavsett vad du har gjort...
...och oavsett vad han har sagt, skulle jag aldrig stänga dörren för dig.
Jag ska alltid ta hand om dig. Du behöver inte göra nånting...
...du måste inte le...
...du måste inte älska mig och återgälda tjänsten.
För jag finns här, oavsett.
Okej?
Jag var så full.
Jag minns inte riktigt vad som hände.
Bara att hon grät.
Jag är jätteledsen.
Jag är skit. Det här är skit.
Jag borde kanske dra. Flytta.
Jag vill inte, men det är nog bäst så.
Då flyttar vi båda två.
Du har alltid varit så mån om huset, den här stan, dina vänner och ditt jobb.
Det kvittar.
Vi sätter oss i bilen och åker.
Och vi ska lösa allting.
Okej?
Litar du på mig?
Tom, du måste lita på mig.
Ja.
Jag måste bara göra en sak först.
TILL SALU
UTHYRES
GEMMA: Du vinner. Vi åker.
TILL SALU
DU LÄMNAR NU PARMINSTER